Se întâmplă o singură dată pe an, apoi mor.
E un fel de ritual de împerechere sau aşa ceva.
Nu-i aşa că-i romantic?
Da. Aşa e.
- Chris! - Omule, ce dracu'?
- N-a fost prea grozav. - Doamne! M-ai speriat.
- Scuză-mă. - Ce s-a întâmplat?
- Rahat. Au plecat. - Ai lovit un cerb sau ceva?
- De obicei sunt chiar aici. - Stai jos.
- Petrecerea e într-acolo. - Petrecerea e aici.
- Danny. - Haide, e noaptea balului.
Da!
Promoţia '03, pupaţi-mă în fund!
Acum priviţi.
Dumnezeule. Sunt aşa frumoşi.
Uite, uite. Poţi apuca lumina.
- Iisuse! - Nu-i de râs.
- Poţi schimba luminile la loc. - Haide.
- Au fost aşa frumoşi. - Ţi-am spus eu, nu?
- Te rog. Mă îngrozeşti. - Acolo sunt mai mulţi.
- Acum! - Stai o clipă.
- Aprinde dracului luminile! - Chris...
În regulă.
Patru ani mai târziu.
Mă trezesc.
Opresc alarma.
Mă uit afară ca să ştiu cu ce să mă îmbrac.
Fac un duş...
...cu săpun.
Apoi mă bărbieresc.
Câteodată plâng fără niciun motiv.
Dar încep să mă obişnuiesc.
Mă trezesc.
Mă îmbrac.
Îmi iau medicamentele.
Când Lewis e plecat, fac cafeaua, care poate fi înşelătoare.
Mănânc dejunul, Dar nu citesc ziarul.
Mă zăpăceşte, mă scoate din minţi.
Mă trezesc.
Mă îmbrac şi merg la cursuri.
Mă trezesc.
Încă 10 secunde.
O facem într-o singură zi, da? Nu-i mare scofală.
Gata.
E în regulă, şefu'. Nu-i un test.
- Bună. - Bună.
Frumoasă îmbrăţişare.
Vrei ceva?
Bună.
- Tu ce iei? - Ciocolată caldă.
- O să iau de asta. Mersi. - Bine.
- Ceva probleme săptămâna asta? - Nu.
Ai înjurat? Ai plâns?
- Probleme de memorie? - Nu.
Îţi iei medicamentele?
- Deci toate-s bune. - De ce? Lewis ce-a spus?
Tu eşti singurul care poate spune ce se întâmplă cu tine.
Bine, în cazul acesta, mă simt minunat.
Poftim.
- Ai grijă. E fierbinte. - Ştiu.
Ai stat de vorbă cu domnul Tuttle?
- Nu. Aş dori. - Când?
- Tu înainte ai fost manechin. - Chris...
Mă întrebam cum ajungi de la model la manager de caz.
După rana de la cap mi-am dat seama că
mai sunt şi alţi oameni în lume în afară de mine.
Vrei să mergi cu mine la un film cândva?
- Nu cred că-i o idee bună. - Haide. E doar un film.
Poate ar trebui să vorbim despre femeile din viaţa ta.
- Înafară de tine? - Da. Ai pe cineva?
Te-ai gândit să faci ceva în privinţa asta?
Mă gândesc să ţi-o trag ţie tot timpul.
Nu cred că te-au auzit şi cei de dincolo de uşă.
- N-am vrut să spun asta. Am vrut să... - Ştiu ce-ai vrut să spui.
Crezi că ai fi spus asta înainte de accident?
Acum aduci vorba despre prostiile cu lobul frontal?
Dezinhibare. Nu crezi că te-ar putea împiedica să te vezi cu cineva?
Mi se pare că a-i cere unei străine să facă sex cu tine
nu este modul cel mai bun de a începe o relaţie.
- Nu-i un mod bun. - Tu nu eşti o străină.
- Am o relaţie cu tine. - Eu sunt plătită să lucrez cu tine.
- De ce eşti aici? - Spune-mi tu.
Eu ştiu de ce sunt aici.
Sunt aici să te ajut să primeşti ceea ce vrei.
Ceea ce vrei cu adevărat.
Dar trebuie să ştii ce vrei mai întâi.
Vreau să fiu exact cine am fost.
Hei, puştiule, a sunat mama ta să-ţi amintească de Ziua Recunoştinţei.
I-am spus că aveai o prostituată în camera ta şi nu puteai vorbi
dar că îi voi transmite mesajul.
Meniul pentru seara asta este "spaghete amatriciana".
Sunt paste cu slănină şi bacon aşa cum îţi place ţie.
Roşiile sunt pe tejghea, aşa că deschide conservele şi pune-le într-o cratiţă.
Presa de usturoi, tâmpitule.
Drace!
Bună, 1800 de flori.
Doamnă, dacă eu le pot trimite mamei mele, oricine poate să le trimită oricui.
Şi se întâmplă să fie prezentarea noastră specială.
Să vedem. Am primit trandafirii, crinii, gura leului şi "fuji mums".
"Australium", care au un miros copleşitor,
spre deosebire de lalele, care nu miros de loc.
Lewis, nu găsesc deschizătorul de conservă!
Ar trebui să reziste vreo două săptămâni. Cam aşa.
Grozav. Şi numele dumneavoastră?
Kathy. Este cu C sau K?
K. Kathy cu K. E un nume frumos, Kathy.
Chris?
Nu-mi miroase a cină.
Chris?
Îmi pare rău, Lewis.
- Te simţi mai bine? - Da, mersi.
Taie nişte salată, castravete, orice altceva ce vrei să pui în salata ta.
- Hai să vorbim despre după-amiaza ta. - A trebuit să scriem din nou.
Da? Lasă-mă sa ghicesc. Subiectul A, "De ce sunt praf...?"
Sau B, "A fi împăcat cu ideea de a fi praf."
Reggie a trecut pe listă o zi obişnuită, iar eu m-am tot blocat la "Mă trezesc".
- Nu mă mai gândesc la nicio listă. - Nu te mai gândi la ea ca la o listă.
Gândeşte-te la ea ca la o poveste în schimb.
O poveste cum ar fi?
Cum ar fi, "Odată ca niciodată m-am trezit,
m-am uşurat, m-am masturbat sub duş... "
- Cum crezi că mă ajută asta? - Nu ştiu.
Poveştile sunt cele care ne ajută pe noi să dăm sens lumii.
- Eu nu pot să spun poveşti. - Foloseşte una pe care o ştii deja.
Bine. Ce zici de "Război şi Pace"?
Aia chiar e o poveste. Eu aş începe cu ceva mai uşor, totuşi.
Ce zici de "Goldilocks şi cei trei urşi"?
Unde-i castravetele?
- Haide. Să auzim. - Vrei să-ţi povestesc "Goldilocks"?
Distrează-mă.
Bine. A fost odată o micuţă fată care se numea Goldilocks.
- Şi după aceea? - Şi după aceea...
Nu ştiu, omule. A fost mâncată de un lup.
A fost lovită de un camion. E o tâmpenie.
Începe de la sfârşit. Nu poţi spune o poveste dacă nu ştii unde duce.
Şi lasă lupul. Ăla-i din "Scufiţa Roşie".
Cei trei urşi o găsesc pe Goldilocks adormită în paturile lor.
Apoi o scot afară.
Exact. În regulă, acum, acesta-i sfârşitul. Ce se întâmplă înainte de asta?
Unul spune "Careva e adormit în patul meu, iar ea e încă acolo."
Iar înainte de asta a fost, "Cineva stătea în scaunul meu. "
Da, şi apoi scaunul copilului ursului e săltat.
Apoi merge la ea până la uşă.
- Mai întâi ea intră în pădure. - Te-ai descurcat bine.
Trebuie să începi de la sfârşit, să lucrezi invers. Notează-ţi.
- Bună, doamnă Lange. - Bună, Chris.
- E în toane bune. - Foarte bine.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Recolta ar putea începe într-o săptămână sau cam aşa.
Asta înseamnă că o să fim foarte ocupaţi în următoarele săptămâni.
De aceea vreau să-ţi notezi
"bancă super curată" în carneţelul tău de notiţe.
Noapte bună.
Domnule Tuttle?
Mi-ar plăcea să aplic pentru programul de instruire din Wichita,
dar înainte de asta, trebuie să fi lucrate 100 de ore ca şi casier la o bancă.
- Ia legătura cu doamna Lange. - Am făcut-o deja.
Am făcut ceva practică. Mi-a dat nişte bani.
Ce-a făcut?
Vedeţi?
Mi-aţi spus că o să-mi daţi câteva ore şi la ghişeu.
Trebuie să fii în stare să ţii urma debitelor.
Un casier bune este în primul rând un bun numărător.
Un casier ţine urma banilor toată ziua,
având grijă să păstreze stocurile biletelor bancare neschimbate.
La sfârşit..
Sfârşit...
La sfârşit... La sfârşitul zilei,
casierul face bilanţurile banilor în comparaţie cu biletele plătite.
Un casier bun poate lucra ani de zile fără să se atingă de bilanţ.
Doamna Lange spune că n-a greşit niciun bilanţ până acum încă.
Dar adevărata cheie este amabilitatea.
Motto-ul uni casier este, "Fii amabil şi corect."
- "Dar mai ales corect. " - Foarte bine, Chris.
Doamna Lange mi-a mai spus că la baia pentru femei trebuie un bec nou.
Noapte bună.
Trimite pucul în colţul drept.
Hartigan va centra la panoul îndepărtat.
Apărarea l-a respins înapoi până la Lidstrom iar acesta în colţ pentru Lang.
Lang îl lansează înapoi la Lidstrom, patinând cu el pe linia albastră.
Acum trage puternic. Dar golul trece pe lângă Pascal Leclaire.
Trevor Letowski îl obligă să centreze către centrul gheţii.
Salvează o mănuşă. Acum pucul sare departe de Lidstrom afară din centru.
În urmărire Manny Malhotra.
Detroit a jucat mai bine în prima perioadă.
Malhotra este peste Williams,
Forţându-i pe Red Wings să aibă un joc puternic în propriul teren.
Acum vine Lidstrom peste linia lui Columbus.
Pasează. Samuelson trage.
Pasează lui Danny Stevens. Stevens înapoi la Pratt.
Lidstrom e perfect în centrul terenului.
Fentă la stânga.
Pratt face o fentă la dreapta şi dă gol.
Cred că Mark...
Meciul s-a încheiat...
Iar acolo e Holmstrom, Johnny, pentru a...
Nu poate fi adevărat.
E patetic.
Ăsta-i Chris Pratt.
Lasă dracului alea.
- Îţi dau ceva? - Da, un O'Doul's, te rog.
Bine.
Mă cheamă o doamnă mai aproape de ea
şi mă întreabă, "Câte Dorothy trăiesc în Kansas?"
Bună.
Poţi să-mi schimbi cincizeci? De zece şi de cinci?
Fir-ar să fie. Şi eu credeam că eu arăt bine.
- Te distrezi? - Până acum.
Bine, asta-i tot ce contează, nu?
Distrează-te.
Hei, Chris Pratt, aşa-i?
Gary Spargo. Noi ne cunoaştem.
Am fost cu câţiva ani în urmă coleg de clasă cu sora ta.
Am ieşit împreună de câteva ori, dar n-am primit nimic niciodată.
Ce mai face, oricum? Alison, nu?
Da, e bine, omule. S-a căsătorit. Are un bebeluş.
Norocul meu.
- Mi-a făcut plăcere să te văd, oricum. - Da...
- Salut-o pe Alison din partea mea. - Bine.
- Da. Unde eşti? - Face 2.50, şefu'.
10, 20, 30, 5, 40...
Ar fi trebuit să fi aici acum o oră.
- Scuze, cât face? - 2.50.
Asta nu-i problema mea. Cred că ne vedem mai târziu. Bine, pa.
- Ai nevoie să-ţi schimb ăia? - Nu, păstrează-i.
- Mersi, şefu'. - Scuză-mă, T.J.
Trebuie să fii un barman al dracu', 17 dolari bacşiş pentru beri de 3 dolari.
- Ce pot să spun? - Poţi să spui, "E din partea casei."
- Nu-i nicio problemă. - Nu, nu.
Insistă. Nu-i aşa, şefu'?
Da. Indiferent.
Imbecilul. Rahat, îmi cer scuze pentru individul ăla, Chris.
Nu, e în regulă.
Ştii, constat că mă tot scuz faţă de oameni în zilele astea.
Am auzit că ţi s-a întâmplat ceva. Ce a fost? Accident de motocicletă?
Dacă nu ai ceva împotrivă. Sunt doar curios.
A fost un accident de maşină. Conduceam noaptea...
şi am lovit o combină oprită în mijlocul drumului, pe vechiul Route 24.
Cum se poate întâmpla aşa ceva?
- Aveam luminile stinse. - Chiar?
Au spus că am fost aruncaţi la 30 de metri.
Stai, scuze. "Ei" au spus?
Nu, nu-mi pot aminti nimic despre ei.
Mulţumeşte-i lui Dumnezeu pentru asta.
Îmi amintesc, chiar înainte şi chiar după
şi un moment când maşina era răsturnată peste mine.
A murit cineva?
Da, doi prieteni.
- Ai făcut ceva puşcărie? - Nu.
Dar îţi ispăşeşti pedeapsa acum, nu?
Aşa că, bei bere fără alcool şi mai ce altceva?
Mereu pot ridica sticla cu mâna asta,
dar nu pot bea întotdeauna din ea.
Dorm o grămadă, moţăi în mijlocul lucrurilor.
- Da, şi eu, la fel. - Da?
Da. Păi, le spun roşiilor "lămâi". Ştiu că-i greşit.
Şi uneori anumite culori sunt convins că au miros.
Asta-i ciudat.
Ei bine, cu toţii avem problemele noastre, nu?
Este o expresie: "Dumnezeu închide o uşă, dar deschide o fereastră."
Sau închide geamul şi deschide uşa.
Idee e că...
câteodată de la un accident vine şi ceva bun, ştii?
Uneori eşti chiar acolo şi...
Chiar îi stă bine cu puloverul ăla, nu-i aşa?
La naiba.
În orice caz, a fost o plăcere, Chris.
- Da. - Ia-o uşurel.
Odată ca niciodată, m-am trezit.
Am făcut duş cu un săpun.
Am luat micul dejun. N-am citit ziarul.
M-am îmbrăcat.
Am luat cina de Ziua Recunoştinţei cu familia mea.
Trec pe la tine.
- Ţi-ai luat cheia? - Da, mi-am luat cheia.
- Îmi miroase a bani. - Taci din gură.
Barb, tu ai făcut toate astea?
- Nu, mă tem că nu. - Ai folosit unul subţire, aşa-i?
- Nu unul gros de noapte? - Da, Alison, am folosit unul subţire.
Arăţi minunat. Ai culoare în obraji.
- De haină nu-s sigură, totuşi. - De când o ai? Din clasa a 10-a?
- Îmi place haina asta. - M-am întâlnit cu Marilyn Hess.
Era cu Charlotte. N-a fost în clasă cu tine?
A fost în clasă cu mine. Conrad a fost cu Chris.
Charlotte a zis s-o suni. Arată fantastic.
- A pierdut un pic din greutate. - Iubesc ciupercile.
Cum îi spui unei ciuperci care intră într-un bar, şi le cumpără la toţi de băut?
- Nu ştiu. Cum? - "Fungi".
Toate astea sunt foarte bune. Savoarea în special e plăcută.
- Nici prea picantă, nici foarte dulce. - A fost o reţetă a bunicii mele.
Mai aveţi alte reţete vechi de familie? Le putem folosi pentru restaurant.
- Restaurant? - Chris nu v-a spus?
Nu. Nu ne-a spus.
Mai exact ce-ai face tu la restaurant, Chris?
- Păi, îl ajut pe Lewis. - Am găsit un spaţiu, dar trebuie muncit.
- Unde? - La Waverly, aproape de Overland.
- Unde-i asta? - Southside. E o staţie de benzină.
O staţie de benzină? Chiar?
O să ţinem uşile garajului deschis pe timpul verii
pentru distracţii în aer liber.
Dacă e o staţie de benzină o să aveţi ceva de lucru...
Suntem în faza de discuţii, da?
Mă scuzaţi.
Sunt câteva trepte.
Bine, atunci, mai bine mă duci tu.
Serios?
Chris?
- Bună. - Bună.
Noi ne ducem. Dacă n-o culc repede, n-o să mai adoarmă.
Ar trebui să mai vii cândva. Să mai pierdem vremea.
Tata aşteaptă jos în camera de război.
Hei, îţi aduci aminte de Gary Spargo?
- De cine? - De Gary Spargo.
A zis că a ieşit cu tine de câteva ori.
Probabil că da.
- Arăţi bine. Mă bucur că te-am văzut. - Mersi.
Alison, corect?
Spune-i la revedere unchiului Chris. În regulă, ne vedem mai încolo.
În ultimii trei ani, am deschis două magazine
pentru Jaguar şi unul pentru Land Rover.
Aşa că ne-am orientat spre Ford acum. Dar o franciză Porsche-Audi ar fi grozavă.
Tu ce faci pentru companie, Cameron?
Cât mai puţine posibil.
Băiete, m-ai băgat în acţiune aici.
- Are un sunet plăcut. - E nouă?
A fost un cadou de la Charlie. Whitehall, asociatul meu.
Da, ştiu cine-i Charlie Whitehall.
- E o armă frumoasă. - E mutarea ta.
Şah, apropo.
Ce-ai făcut?
- Sigur vrei să faci asta? - Cred că da.
O să pierzi regina, corect?
- Serios? - Da, o să ţi-o iau.
Şah. De fapt, şah-mat.
- N-am văzut asta. - Am avut noroc.
- Bun joc, tată. - Mai avem timp pentru încă unul rapid.
Cred că trebuie să plecăm. Lewis, vrei să mergem?
Ai vrea mai degrabă să te las să câştigi?
Tată, nu mai pot juca şah.
Îmi pare rău.
- Bine, mă bucur că ne-am văzut. - Mă bucur că te-am văzut.
Sărbători fericite, băiete.
Pot să-ţi spun ceva? Fără să te superi?
Ce?
Nu cred că ar trebui să mai mergi pe-acasă.
- Iisuse, Ted, te-ai furişat. - Aşa şi trebuie.
N-au mai avut cu jeleuri, aşa că ţi-am luat cu cremă.
Mersi. Ai răcit, Ted?
Nu m-ar mira să am pneumonie, acasă e un frig că poţi atârna carnea la congelat.
Cum aşa?
Sherry nu vrea să aibă căldură după ora nouă.
Din cauza copilului.
Nu ne referim la el ca la un "copil".
- Nu? - Sherry îi spune "motoraşul".
- O încălzeşte tot timpul. - Într-adevăr.
Doctorul i-a spus că are de trei ori mai mult sânge în ea
şi de asta nu se poate răci.
Copilul încă nu s-a născut, dar eu sunt deja treaz toată noaptea.
Tu ai noroc că nu trebuie să-ţi faci griji pentru lucrurile astea.
Trebuie să plec. Nu uita, încuie uşa din spate.
Asta am să fac.
- Ţi-ai lăsat uşa deschisă iar. - Rahat.
Credeam că arăt bine.
- Pardon? - Credeam că arăt bine.
Păi, poate ai arătat.
- Chris Pratt? - Da.
Prietenul meu vrea să-ţi cumpere ceva de băut.
Obişnuiam să dansez la Wet Willy's. Cunoşti locul acela din Raytown?
A fost închis din cauza datoriilor,
aşa că acuma lucrez cu Maura la Camera de Comerţ.
Răspund la telefoane. Tu cu ce te ocupi?
Eu...
- Scuze, ţi-am uitat numele. - Iar?
Luvlee. L-U-V-L-E-E.
Luvlee.
Acum o să mă ţii minte.
Pot să-ţi spun orice despre Kansas City.
- Da? Cum ar fi? - Ştiai că teflonul a fost inventat aici?
Şi "Eskimo Pies". Şi "McDonald's Happy Meals".
Şi "Se topesc în gura ta, nu în mâinile tale," bomboanele M&M.
Fetelor, sunteţi aşa interesante.
De ce nu mergem undeva unde e linişte să putem auzi şi noi ce aveţi voi de spus?
- De ce nu? - Vrei să vii?
Aşa-i mai bine. Te-am văzut jucând hochei, ştii?
Eu şi Alice Watts obişnuiam să ne uităm tot timpul când jucai.
Nu-mi amintesc de tine.
Te-am văzut jucând în noaptea când i-aţi bătut pe Raytown Cougars
în campionatul statal.
A fost ziua ta de naştere. Îţi aminteşti asta?
- Da. Da, a fost un meci bun. - Da, a fost.
Ai primit avertisment chiar la sfârşitul jocului.
Jocul următor ai fi stat pe bancă.
Dar a fost ultimul joc al sezonului, iar tu ai ştiut că nu mai conta.
Aşa că ce-ai făcut? Te-ai dus şi ai făcut praf nişte jucători de rahat
la sfârşitul unui joc pe care tu l-ai câştigat deja.
Şi, cu toate astea, mulţimea întreagă a cântat "La mulţi ani" de ziua ta.
Eu şi Alice Watts ne-am zis,
"Drace, trebuie să fie super tare să fii Chris Pratt."
Nu mă băgaţi în seamă pe mine.
Iar după aceea am auzit ce s-a întâmplat cu tine şi Nina şi Danny şi...
Cum o chema pe fata aia drăguţă?
- Kelly. - Kelly, exact.
Şi toţi vorbeau despre cum tu,
ştii tu, l-ai trezit pe celălalt băiat.
Îmi amintesc că mă gândeam, "Dumnezeule, suntem de aceeaşi vârstă.
Ar fi putut să mi se întâmple mie. "
În orice caz...
- Eşti bine? - Vreau să te văd goală.
- Rahat. Sunt dezolat. - Nu, să nu fii. Sunt flatată.
- Vai, ai mâinile reci. - Scuze.
Văd că ceva tot mai lucrează.
- Nu trebuie să faci asta. - Ştiu. Dar vreau.
Cum îi poate plăcea unui titan ca Robert Pratt să locuiască aici?
Nu l-a văzut niciodată.
Serios?
Mâine câţiva dintre noi o să zăbovim la o fermă pe care vrem s-o luăm,
vom sărbători Ziua Recunoştinţei cu o cină, dacă voiai să vii şi tu.
Dar n-a fost săptămâna trecută?
Da, păi, acum ajungem la ea.
Luvlee ţi-a scris adresa în caietul tău de notiţe.
Hei, ştii ceva?
Meriţi mai mult de atât.
Mult mai mult.
- Chris? - Da.
- Doctorul Watson n-a găsit nimic la mine. - Bine, noapte bună.
Te-ai drogat? Cu cineva care s-a parfumat?
- Nu. - Nu, opreşte-te. Nu mişca.
Ai fost cu o femeie în seara asta?
Nemernicule, ţi-ai tras-o.
- Nu am chef să vorbesc despre asta. - Dar tu eşti, prietenul meu, chiar eşti.
Vino aici.
Aşa că, spune-mi... i-ai tras un ciocan?
- Iisuse, Lewis. - În regulă. Măcar spune-mi numele ei.
- Luvlee. - Lovely? Ăsta-i un nume?
Da. L-U-V-L-E-E.
Ăsta-i unul nou. Şi cum arată Luvlee asta?
E drăguţă.
Eu stau singur acasă în fiecare seară
în timp ce tu ţi-o tragi sau Dumnezeu ştie ce faci cu Luvlee asta,
care probabil are un prieten.
- Lemons. Ăsta e. - Ce-i?
- Asta-i ultimul ei nume. - Luvlee Lemons? Ăsta-i numele ei?
Bine, e numele ei de scenă. E dansatoare. Sau a fost.
Iar prin scenă vrei să zici una din aia cu bară?
- Ce vrei să zici? - Hai să mergem mai departe.
- Unde ai întâlnit-o? - Gary mi-a prezentat-o.
- Cine-i Gary? Care Gary? - Gary Spargo.
- Îl cunosc pe tipul ăsta? - Nu cred.
M-am întâlnit cu el jos la local.
- Bine, mai bine mă duc la somn. - Da. Da, mai bine.
Câine.
Gary Spargo.
M-ai speriat.
- Sunt Chris. - Da, da. Aaron Cork.
Ai o strânsoare bună. Haide înăuntru. Te aşteptam.
- Curcanul trebuie să fie crud? - Nu cred.
Sunt "pe spate" la gătit. O să-l pun înapoi. Trebuie să mă ajuţi.
Hei. Ai sosit la timp.
Salată "Tortilla", "pierogies", rulouri cu ouă.
Am făcut prea multă mâncare.
- Suntem nouă. - Suntem şapte. Tu, eu, Cork, Marty...
N-are importanţă.
Eu sunt bucătarul şef. Du-te. Te aşteaptă.
Fumezi puţină iarbă să te relaxezi, dar nu să mă laşi să te frec pe spate.
N-o să te las niciodată să mă atingi.
Nu eşti confortabil cu sexualitatea ta.
Nu mişca.
Toată lumea, el este Chris "Ghiuleaua" Pratt.
Bună, Chris. Ce mai faci?
- Aici e Corker. Evită-l pe tipul ăsta. - Prea târziu. Suntem prieteni vechi.
Ăsta-i Marty. Marty e tipul care o să te înveţe cum să faci surf.
- E singurul din Kansas care ştie cum. - Eu mergeam la Framington.
Am jucat cu voi în Divizia A.
- Eu n-am făcut într-adevăr sport. - Gare, trebuie să ne plecăm.
Păcat.
Câte chestii din astea crezi că-ţi trebuie?
- O să le iau pe toate. Mersi. - Grozav.
Mă bucur că v-am văzut.
Marty, fii atent. E grea.
- Hei, ia loc. Stai jos. - Asta-i ferma ta?
Unchiul meu Bone a găsit-o şi a negociat cu proprietarul.
- Vrei să încerci nişte vin? - Nu pot.
Haide. Ia-l.
- Marty? - Da.
Bun. Unul pentru mine.
Şi o urare.
Ce ziceţi de... Familie, corect?
- Hei, da. Noroc, omule. - Familia este bună.
Pentru familie.
- Bun-venit. - Cine sunt toţi oamenii aceştia?
- Al cui e locul acesta? - Al prietenului unui prieten. Bone?
- Cina e servită. - Era timpul.
- Ne poţi aduce nişte apă? - Mâncare.
- De ce dracu' mâncăm "burritos"? - Ia apa ta.
- Vrei nişte sos? - Ce-am greşit?
Nimic. Tocmai mi-am amintit de ce am venit aici.
Am zis şi eu...
Uită-te la astea.
...la o fermă veche.
Nu ştiu unde se află.
Nu, e apa.
Mami spală vasele.
Mami face curat după o şleahtă de porci.
Ne vedem în trei săptămâni.
Spune-i bunicii să facă semn pe calendar de data asta. Şi eu te iubesc.
Bună, Gare.
Bună, omule. De ce nu vii jos?
N-ai putut să dormi, nu?
Asta e chestia la vinurile bune. Nu te fac somnoros.
Dar nu te lasă nici mahmur, aşa că...
Doar dacă nu ţi-e creierul distrus.
- Ai jucat pentru Framington, nu? - Nu, omule.
Lasă-mă să strâng puţin pe-aici.
Ce-i asta?
Ăsta? Ăsta e un proiect la care lucrez de foarte, foarte multe luni.
Probabil încă nu e gata să-l vadă cineva, dar aşa e viaţa.
- Astea sunt toate bănci? - Aşa e, Chris.
Sunt toate bănci.
De ce faci poze cu bănci?
Pentru că o să jefuiesc una din ele.
Adică, noi o să jefuim una din ele.
O bancă pentru ferme din mijlocul pustietăţii
unde se depun toţi banii din timpul recoltei de iarnă.
Ştii despre ce vorbesc?
- Vrei să furi de la fermieri? - Nu, Chris.
O să fur de la nemernicii corporaţionişti care îi asupresc pe fermieri.
Barosanii afacerilor din agricultură care le dau fermierilor americani
destul ca să-şi cultive terenurile dar nu destul ca să trăiască.
- E o afurisită de tragedie, asta e. - Total tragică situaţia.
Aşa că trebuie să găsim o bancă în mijlocul multor ferme mari
unde o dată pe an, de exemplu, chiar acum,
o să umple casa de bani cu o mulţime de bani
pentru ca fermierul Ion să-i poată plăti pe Juan sau Ramon să-i culeagă recolta.
Este un loc liniştit şi pustiu
care nu are niciun fel de securitate,
şi lumea nu prea ştie că există acest loc liniştit şi pustiu.
Adică, nu de asta conduci o oră şi jumătate în fiecare sens ca să lucrezi acolo?
Ce-i asta?
Chris, voi înţelege în totalitate dacă te simţi trădat,
dar am nevoie de ajutorul tău.
Vrei să jefuiesc banca.
- Nu pot să fac asta. - De ce? Pentru că e greşit?
Nu ştiu, dar dacă... Dacă mi-ar fi fost distrusă viaţa
aşa cum ţi-a fost ţie distrusă,
nu cred c-aş fi dat nici măcar o ceapă degerată pe ce e corect sau greşit.
Mi-aş dori doar vechea mea viaţă înapoi, ştii?
Uită-te la prostia asta. Speli podeaua, omule.
Nu-ţi doreşti vechea viaţă înapoi?
- Nu poţi să mi-o dai înapoi. - Nu, nu pot.
Dar pot să-ţi dau ceva poate chiar mai bun.
Pot să-ţi dau puterea.
Putere?
Putere.
Ce-ar fi să stai jos? O să-ţi spun despre ea.
Te rog?
Tatăl meu îmi spunea că, probabil singurul lucru în privinţa căruia eram de acord,
cel ce are banii are şi puterea.
Ar trebui să-ţi notezi asta în carneţel.
E ceva ce o să trebuiască să-ţi aminteşti.
Ai puterea acum în viaţa ta, Chris?
- Da? - Nu ştiu.
Câţi îngrijitori cunoşti care au vreo putere despre care să poată vorbi?
Uite o întrebare.
Cine plăteşte pentru viaţa ta?
Te duci la bancomat, de două, trei ori pe săptămână?
- De trei ori. - De trei ori.
De unde vin banii ăia? Conduci o maşină.
Cine plăteşte pentru ea? Cine plăteşte asigurarea?
Având în vedere trecutul tău, trebuie să fie mai mult decât chiria,
care este plătită în fiecare prima zi a lunii de către cine?
- De tata. - Bingo.
Bătrânul tău, el plăteşte bani să aibă grijă de tine,
dar nu-ţi dă destui bani ca să ai grijă de tine. Ştii de ce nu?
Nu crede că poţi, aşa că îţi dă destui bani
încât să trebuiască să depinzi de el.
Eşti la fel de încolţit ca şi fermierii, Chris.
Eşti în rolul principal în propria-ţi tragedie.
Tata mi-ar da bani dacă i-aş cere.
Hei, hei, hei. Astea-s prostii.
Îmi pare rău. Hai să-l sunăm.
Sună-l, întreabă-l.
Cere-i zece mii şi vezi ce zice.
Mai bine cere-i o mie şi vezi ce zice.
Spune-i că vrei să începi o afacere.
Nu poţi.
Ştiu. Adică, ştii tu, eu am făcut închisoare pentru păcatele mele, Chris,
aşa că nu trebuie să le port după mine.
Dar tu, tatăl tău a plătit cheltuiala,
aşa că acum conduci pe
Old Farm Road numărul 24 o dată pe săptămână
la locul respectiv doar ca să-ţi reaminteşti,
să-ţi rămână proaspăt în memorie,
ce rahat cu ochi crezi că eşti.
- Credeam că suntem prieteni. - Dar suntem prieteni.
În afară de un bătrân orb îmbrăcat ca Larry Flynt,
sunt cel mai bun prieten al tău acum şi vorbesc serios.
Tu ai fost Chris Pratt. Eram cu trei ani mai mare ca tine şi voiam să fiu ca tine.
Erai nemaipomenit de frumos.
Dar pe urmă...
Acum o să te ajut.
- Cum? - O s-o mai spun o dată.
Poate o să-ţi notezi de data asta.
Cine are banii are şi puterea.
Chris? Unde te duci? Pleci?
Haide, scumpule.
Ne-am gândit că o să fie vreo 30,000 de investit într-un restaurant,
încă vreo zece mii să ne punem pe picioare, plus sau minus câteva mii.
Arată-i meniul, puştiule.
E vreun meniu separat pentru cine?
O să avem deschis doar pentru micul dejun şi prânz.
- Aşa suntem liberi noaptea. - Am înţeles.
Bun, avem Abbie, Huey.
- După cine sunt numite sandvişurile astea? - După oameni pe care i-am admirat.
- Am putea numi unul după tine. - Nu cred că e necesar.
- Sigur, sigur. De ce nu? - Foarte frumos, dar...
Care e prenumele tău?
- Reuben. - Care e cel de-al doilea nume al tău?
- Lewis... - 30,000 pare cam puţin, băieţi.
- Locul ăsta e benzinărie acum? - Da, dar o faci să lucreze pentru tine.
Păstrăm tema benzinăriei în exterior, poate parcăm şi o dubă VW la o pompă,
şi pictăm numele localului pe una din părţi.
Da, numele localului. Da. Lew's...
Lew's Your Lunch. Vezi, eu sunt Lewis, Lew.
Localul o să fie deschis doar pentru micul dejun şi...
E foarte deştept.
- Dar nu trebuie să-i spunem aşa. - Da, am multe idei.
În afară de buba cu Reuben, cred că a mers destul de bine.
Am un presentiment bun. Omul nostru Hearn a fost înveselit.
Nu ştiu dacă ai observat. Cred că era destul de încântat, nu crezi?
Chris?
- Chris? - Sunt aici, Lewis.
- Credeam că m-ai părăsit. - Nu te-am părăsit.
Haide. Te conduc înapoi la servici.
Cine poate să-mi spună care sunt cele trei strategii de organizare?
Ritualul.
Tiparul.
Şi... repetiţia.
- Drace. - Foarte bine.
Bună.
Dacă vrei să stai vreodată până târziu, am putea exersa contabilitatea sau...
Practic, nu ştiu dacă sunt ţinut sub papuc ca atare,
dar mă monitorizează cu un pager.
cât timp sunt în tură.
Nu ştiu.
Hei, ai uitat un loc.
Acolo.
Vezi?
- Alo. - Tată?
- Chris? Cât e ceasul? - Nu ştiu.
- E în regulă? - Spune-i că sunt în regulă.
- E bine. Eşti în regulă? Sigur? - Da, tată, sunt bine.
Voiam să ştiu dacă pot împrumuta 10,000 de dolari.
- Poftim? - Trebuie să împrumut 10,000 de dolari.
- Pentru ce? - Pur şi simplu am nevoie de ei.
- E ora trei dimineaţa... - Bine, atunci, 1,000 de dolari.
- Aş putea împrumuta 1,000? - Sunt pentru restaurantul ăla idiot?
- Nu. - Ai ceva probleme?
Nu, tată, nu am probleme. Voiam doar să te sun...
Pentru că dacă ai, vreau să te ajut oricum pot.
Cred că ar trebui să vii încoace şi ar trebui să discutăm faţă în faţă.
Am o idee. Voiam să pun pe picioare o afacere.
Cu 1,000 de dolari? Ce fel de afacere ai putea începe cu 1,000 de dolari?
Mă gândeam să încep o afacere de ascuţit patine.
Ştii tu, la... lângă patinoarul de lângă bibliotecă.
Apoi mai târziu aş putea vinde chiar şi echipament de hochei.
- Uite, Chris... - Mă refuzi.
- Da. - Ai spus da?
- Nu, nu-ţi primeşti banii. - Robert.
- Uite, Chris... - Tată, e în regulă. Te înţeleg.
- Hei, pot să te întreb ceva? - Dă-i drumu'.
- Vrei să vii acasă? - Poftim?
Nu trebuie să-ţi fie frică să întrebi. Uşa mereu ţi-e deschisă aici.
Trebuie să închid, tată.
Odată ca niciodată, m-am trezit.
Am făcut un duş cu săpun.
Am sărit peste micul dejun ca să pot urmări o maşină blindată.
Am pus supravegheat banca din Noel Town.
Am închiriat un rezervor de acetilenă pentru autogen.
Cork şi cu mine ne-am dus să cumpărăm o maşină.
Apoi am făcut poze casei de valori.
- Ted. - Te congelezi afară.
- Ce pozezi? - Nimic.
Eu doar...
Voiam doar să le arăt părinţilor unde lucrez, atâta tot.
Dă-mi camera, Chris.
Du-te şi stai acolo.
Sunt sigur că părinţilor tăi le-ar plăcea să te vadă pe tine în poză.
Ştiu că alor mei le-ar plăcea.
Tatăl meu m-a filmat odată în timp ce amendam un tip.
Ăsta e tatăl meu.
Ce-ar fi să-ţi pui mâna pe mâner? Da.
Da, grozav, grozav. Spune "Hai, Mustangs!"
Casa de valori pare a fi o antică Hogue & Langehammer.
Încuietoarea e un Moss Hamilton din 1922.
Reţinere dublă cu o încuietoare cu trei mişcări S&G,
un alt S&G montată vertical în jos, orice o fi însemnând asta.
Eu zic să tăiem prin lateral.
Casa de valori e atât de veche,
încât probabil n-o să aibă cabluri prin ea, probabil are locuri oarbe.
Spargem cimentul, tăiem învelişul.
Oraşul e atât de mort încât nimeni n-o să audă nimic.
- Camere? - La asta lucrez.
Chris, numărul meu e acolo. Sună imediat ce ajung banii.
- Intrăm acolo vineri. - Asta e treaba mea? Numai să te sun?
Nu. În acea noapte, treaba ta va fi să fii cu ochii pe agentul Gogoaşă.
Trece pe acolo, niciodată la aceeaşi oră, aşa că nu avem ce plănui pentru el.
- Asta-i tot? - Asta-i tot? E mult.
E cea mai importantă treabă dintre toate. Tu eşti paznicul.
Bună ziua. Aş vrea să schimb costumul ăsta, vă rog.
- Da, e bine. - Excelentă alegere, domnule.
O să-l trezeşti pe Lewis.
N-am mai văzut un orb de aproape.
- Ce...? - Aia.
Au făcut asta ca să pot respira. Am fost în comă zece zile.
Îţi mai aminteşti?
Îmi amintesc doar că mi-am deschis ochii,
mi-am văzut tatăl stând acolo şi am spus, "Te iubesc, Boomer".
Apoi a început să plângă.
- Îi spui tatălui tău Boomer? - Nu, ăsta e numele primului meu câine.
Da. Era un câine de vânătoare. Era un retriever de Chesapeake Bay.
Singurul din lume care nu ştia să înoate.
- Obişnuiai să împuşti păsări? - Raţe, gâşte şi căprioare.
Cu tata şi cu idiotul de frate-meu.
- Şi-ţi plăcea să faci asta? - Nu. Dar mă pricepeam.
Ce surpriză.
O să sărut locul mai bine.
Luvlee, presupun. Recunosc parfumul.
Pot să te servesc cu nişte plăcintă? Nu e de casă, dar e bună.
Nu, mulţumesc.
Probabil trebuie să ai grijă de siluetă, din cauza domeniul tău de lucru, presupun.
Frumos nume, apropo. Luvlee Lemons.
Nu mai dansez. Nu m-am priceput niciodată prea bine.
Te rog spune-mi că nu-ţi fluturi mâna în faţa mea.
Scuze. Ai fost orb întreaga viaţă?
- Cea mai mare parte, da. - Cum s-a întâmplat?
- M-am uitat la soare prea mult. - Când aud asta...
Lasă-mă să te întreb ceva. Care-i numele tău adevărat?
- De ce? Vrei să mă cauţi pe net? - Ce-aş găsi dacă aş face-o?
- Probabil că nimic. - Şi ce se întâmplă dacă o să caut Gary?
Cum l-ai întâlnit pe Chris?
Cei de la Centru ne-au pus împreună.
- Acum e cel mai bun prieten al tău? - E un prieten bun.
Poate singurul tău prieten, nu?
Chestia pe care am spus-o despre soare?
Aia e o minciună. Numai prostii. Eram cam de vârsta ta.
Împreună cu nişte prieteni am vrut să facem nişte bani,
aşa că am înfiinţat un laborator de droguri.
- Te-ai aruncat în aer? - Arăt de parcă m-aş fi aruncat în aer?
Nu, nu m-am aruncat în aer.
A fost cu ceva vreme în urmă, înainte ca metadona să fie la modă,
aşa că din păcate încă nu se ştia
că dacă lucrezi într-o cameră neventilată,
vaporii pot şi, de fapt, chiar te orbesc.
Probabil se putea evita
dacă întrebam un lucru simplu:
Ce fac aici?
E o poveste tristă. Îmi pare rău... dacă e adevărată.
Spune-mi, ce puneţi la cale aici? De ce eşti aici?
Din acelaşi motiv ca şi tine. Chris Pratt.
Frumos. Desigur, nu la fel de frumos ca întâlnirea într-un local.
- Sau a da cuiva un mobil. - Gary vrea să-l ajute pe Chris.
- Sunt sigur. - Îl ştii pe Gary?
Am cunoscut o mulţime de Gary.
- Şi câteva Luvlee. - Adică?
Adică ceva îmi spune că de fapt tu nu crezi
că o să fii invitată la următoarea Zi a Recunoştinţei la familia Pratt.
Aş putea fi.
Uneori mă trezesc şi cred că pot să văd până ce mă izbesc de o uşă.
Luvlee Lemons din lumea asta nu ajung să fie cu Chris Pratt.
Mulţumesc.
- Nemernicule. - Trist, dar adevărat.
Dar asta mă aduce înapoi la întrebarea iniţială, Luvlee.
Aşa că în seara asta, în întuneric, o să te ajut şi o să întreb din nou.
Ce cauţi aici?
- Da. - Banii sunt aici.
Astea-s veşti bune. Venim mâine.
Scuze pentru întârziere. A trebuit să dau o fugă până la spital.
Sherry a crezut că intră în travaliu.
A avut nişte contracţii false.
Nu prea înţeleg. Mă rog, am vrut să opresc aici în drum spre casă.
- Sunt bine, mersi. - Fain. Ne vedem mâine seară.
Hei, Ted.
Nu trebuie să treci mereu pe-aici să verifici banca.
Crezi că trec pe-aici ca să verific banca?
Trec pe aici să te verific pe tine, să fiu sigur că tu eşti bine.
Da, păi... dacă am nevoie de o gogoaşă, pot să-mi iau şi singur.
În mod clar n-am nevoie ca tu să-mi plângi de milă.
- Ştii. - Ştiu.
Toată chestia asta cu Ducele de Sandviş e o prostie revizionistă.
Nimeni n-a inventat sandvişul mai mult decât a inventat cineva piureul de cartofi.
- Vrei să-ţi citesc meniul? - De ce? Mereu comand acelaşi lucru.
- Deci ştii ce vrei? - Ca de obicei. Burger teriyaki.
Uite ce Chris, avem locul nostru, fără meniuri.
Chelneriţa vine la masă, aduce apă cu gheaţă,
şi spune ce se găteşte în ziua respectivă.
Ar fi grozav. Mai ales pentru clienţii orbi.
- Scuze, nevăzători. - Bine, ce pot să vă aduc?
Pentru început, numele parfumului tău.
- E Obsession. - Consideră-mă obsedat.
- Burgerul teriyaki. - Potrivit, cu mai mult teri pe lateral.
Şi două Cola.
Spune-mi, frumoaso, e cald aici sau mi se pare mie?
- Voi doi aduceţi probleme, îmi dau seama. - Cine, noi? Nu.
- Doar am ieşit şi noi în oraş. - Mă duc să vă aduc băuturile.
- Pare drăguţă. - De ce ai spune asta?
- Pentru că pare drăguţă. - Am ieşit în oraş?
Ce, crezi că n-a observat?
Nu sunt handicapat, pot să fac orice vreau.
Şi nici măcar nu e o noapte în oraş, prostule.
Scuze. Te-am făcut să te simţi jenat?
Modul în care vorbeşti uneori cu oamenii e insuportabil..
Cum vorbesc cu oamenii?
Chelneriţa aia, felul cum te-ai dat la ea.
Fii serios. Am fost refuzat de mai multe ori
decât paturile de la Holiday Inn.
- Asta nu mă împiedică să încerc. - A mers vreodată?
Crezi că îşi zice,
"Vreau să i-o trag orbului, arată ca Larry Flynt."
- Larry Flynt? Iisuse. - Eu mă mut.
Vrei să ştii când?
Sigur.
- Când? - Nu ştiu. Dar în curând.
Poftim, domnilor. Şi bucuraţi-vă.
Adu nota.
- Glumeşti, nu? - Doar adu nota.
Stai.
Dă-i drumu'.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Să nu crezi că n-am observat. Te-am urmărit.
Hainele noi, modul cum te-ai purtat.
Nu sunt fraier, Chris.
Am găsit asta în sertarul meu.
Şi mi-am dat seama că ai crescut mult de atunci
şi că poate am fost puţin nedrept.
După sărbători vom vedea dacă îţi putem acorda o tură la ghişeu.
La urma urmei, doamna Lange n-o să stea aici o veşnicie.
Noapte bună, Chris.
Şi să nu uiţi să încui uşa.
- Bună. - Lewis, eu sunt. Am dat-o-n bară.
Nu ştiu de ce, dar am spus că o fac.
O să ajungă aici în curând şi nu vreau să o mai fac.
- Poftim? - Voiam să-ţi spun mai devreme.
Ajung acasă într-o oră. Orice ai fi făcut, repar eu.
Nu sunt acasă, sunt la bancă...
Bună.
Gary.
Nu pot să fac asta. Faceţi ce vreţi, n-o să spun nimic,
dar pur şi simplu n-o s-o fac.
Înţeleg. Uite cum facem, ce-ar fi să mergi acasă, să te relaxezi,
iar noi îţi vom trimite un cec.
Acum intră acolo, ia-ţi mopul,
fă-ţi treaba şi taci naibii din gură.
Agentul Gogoaşă.
Aia e o armă. Să ştii că e acolo.
Dar vorbeşte-i normal.
Du-te.
- Bună, Ted. - Bună.
- E frig tare, nu? - Da, cred că da.
Începând de mâine, Phillip Costello o să mă înlocuiască o vreme.
- Cum aşa? - Ai uitat de copil?
Da.
Oricum, voiam doar să ştii.
Hei, Ted.
Îmi pare rău pentru ce-am spus ieri seară.
Nu-i nimic. Ştiu că nu te poţi abţine. Ne vedem mai târziu.
Foarte frumos.
Omule.
Pune-ţi mănuşile la loc.
Chris.
Bine. Bine.
Du-te şi adu-i.
- Ăştia-s toţi. - Poţi să aduci maşina în spate.
Du-te.
Maşină.
Nu mişca.
La naiba. Poliţist.
- Iisuse! E agentul Gogoaşă. - Taci naibii din gură.
Chris?
Chris! Eşti acolo?
Chris!
Dumnezeule.
La naiba.
Îndepărtează-te de perete! Pune mâinile la ceafă!
Nu te gândi! Fă-o! Cine are carabina?
- Ted? - Să nu te mişti!
- Eu sunt. - Taci din gură. Pune-ţi mâinile pe...
Ted, mai e unul Mai e un...
Ajutor.
Ajută-l, Bone.
Chris!
La naiba, la naiba, la naiba!
La naiba, la naiba, la naiba, la naiba!
Nu.
Permisul şi talonul, vă rog.
- Conduceaţi cu luminile stinse. - Doar din cauza licuricilor.
- Pardon? - Voiam doar să-i arăt...
Voiam să-i văd faţa...
Am aşa multe probleme. Au murit cu toţii şi e vina mea.
- Calmează-te. - O să mă omoare.
- Chris Pratt. - Da, domnule.
Du-te acasă. Din orice motiv crezi că sunt supăraţi,
probabil nu e aşa de grav pe cât crezi tu că e.
- Vrei să te urmez? - Nu.
Noapte bună, atunci.
- Bună. - Eşti în regulă?
- Sunt în regulă. De ce n-aş fi? - Pentru că sunt aprinse luminile.
- Sunt sus acolo, nu-i aşa? - Doar pleacă de-aici.
Vino sus aici şi putem să rezolvăm tot.
- O să mă împuşti. - Vreau doar să vorbim.
Este o cameră în camera de valori. Sunt o lopată şi nişte genţi în maşină.
O să mă omori şi o să mă îngropi pe undeva.
O să dai vina pentru tot...
Un bun casier e în primul rând un bun numărător.
Prietenul meu ar vrea să-ţi facă cinste cu ceva de băut.
O spun din nou. Poate îţi notezi de data asta.
Cine are banii are şi puterea.
Începe de la sfârşit.
Nu pot să spun o poveste dacă nu-mi dau seama unde ajunge.
Nemernicu' m-a împuşcat.
Unde ai fost, Christopher?
- Am ascuns banii. - Poftim?
Ne întâlnim la ora 6 la pomul de Crăciun al primarului.
E la o oră distanţă. Unde dracu' eşti şi unde-s banii?
Mă duc să-l iau pe Lewis. Odată ce suntem în siguranţă, îţi spun unde sunt banii.
Nu, nu. Acum, ascultă-mă. Banca e un gunoi.
Trebuie să ieşim de aici, inclusiv tu. Te pot ajuta cu asta.
O să mă prindă, îmi asum riscurile. S-ar putea nici să nu mă creadă.
Nu viaţa ta e cea pe care o rişti.
Acum, Bone o să-l taie pe rahatul ăsta orb chiar pe mijloc.
- Nu, n-o s-o facă. - Ba da, asta va face.
- Eu am puterea. - Ce?
Am banii, ceea ce înseamnă că am şi puterea, corect? Eu am puterea.
- Ascultă doar. - Nu, tu să mă asculţi.
La ora 6. La pomul de Crăciun al primarului.
Eu am banii. Eu am puterea.
La ora şase.
Şi ar fi bine ca Lewis să nu aibă nici un semn pe el.
- Kelly? - Era şi timpul.
Mă întrebam când o să cedezi şi-o să vii să mă saluţi.
- Am vrut. Chiar am vrut. - Mi-e dor de tine.
Mi-e dor să vorbesc cu tine.
Nu mai eşti supărată pe mine?
N-ai văzut-o niciodată, tu ştii. Vrei s-o vezi?
Ce anume?
E o parte din mine acum.
Stai jos.
- Unde sunt? - A spus că nu-şi aduce aminte.
- Lewis, eşti bine? - Minunat.
Nu face asta, Chris. Doar spune-mi unde sunt.
- Nu ştiu unde sunt. - Prostii.
Hei!
Iisuse Hristoase.
Ridică-te.
Ce?
Ştiu. Vrei să mă ucizi.
Trebuie să-l omor pe Bone mai întâi.
Stau singur aici şi mă întreb,
"Oare chiar aşa prost e?"
Să ţi-o trag!
Sau "E într-adevăr isteţ?"
Nu mai ţine minte. Nu-şi mai aminteşte.
Unde ţi-e agenda?
Unde-i mica ta agendă? Unde e? E aici?
Aici e. Ce-i asta?
Ştii, toate stricatele alea de fete de la fermă,
toate arată la fel.
Doar de una singură o să-ţi aduci aminte, aşa-i?
Bone, i-a îngropat. I-a îngropat.
Ştii ce, hai să mergem să-i dezgropăm. Haide. Haide.
Ştii, a fost o perioadă de trei sau patru zile în această situaţie,
ne-am gândit că am putea, ştii tu, să te lăsăm în urmă.
Mă gândeam că dacă totul merge bine, ai putea să te întorci la viaţa ta.
Aşa cum a fost.
Aruncă-i sus. Acum.
Adu-o pe cealaltă.
Se încălzeşte nu?
Trebuie să vii încoace imediat. Haide.
Sunt mort?
Trebuie să fiu. Nu vorbeşte nimeni cu mine.
- Nu eşti mort. - Vai! Lăudă ţie Iisuse.
Rămâi pe loc.
Oare chiar ai uitat?
Odată ca niciodată, m-am trezit
şi am jefuit banca din Noel Town.
Am returnat banii şi mi-am mărturisit partea mea de vină,
dar FBI-ul la sfârşit a decis că cineva ca mine
n-ar putea niciodată să facă aşa ceva.
Marty a tăiat linia telefonică în loc s-o taie pe cea video,
aşa că toată treaba a fost prinsă pe camerele băncii.
Încă mai merg la cursuri, şi mi se spune că
secvenţele memoriei mele merg înspre bine şi eu...
Aşteaptă. Restaurantul.
Domnul Tuttle ne-a dat împrumutul.
Mi-ai dat un dolar în plus.
Mai vine din când în când pentru prânz.
M-am apucat din nou de patinaj.
Nu sunt la fel de bun aşa cum eram, dar sunt bine.
Ce s-a întâmplat în noaptea aceea pe Old Route 24 e o parte din mine acum.
Sper ca într-o zi Kelly să fie pregătită să mă vadă din nou
şi să-i pot spune până la urmă ceea ce
am fost capabil să spun doar în visele mele.
Până atunci tot ceea ce pot să fac este să mă trezesc,
să fac un duş cu săpun,
şi să încerc să mă iert.
Iar dacă pot face asta, atunci poate şi ceilalţi mă vor ierta, de asemenea.
Nu ştiu dacă o să se întâmple asta.
Cred că va trebui să merg în sens invers de acolo.